"Jeg prøvde å finne meg selv." Heraklit, 500-tallet f kr.
Det passer ikke sammen. Slipset funker ikke med kragen.
- Og ta nye sokker. - Pokker...
Dra for gardinene, sjuklingen overfor ser på!
Han er jo dødssyk. La ham ha det litt gøy.
- Er dette bra? - Rødt og svart, litt Jeanne Mas.
- Hvem er det? - Det lukter 80-tall, litt Mitterrand.
Jeg vil nok ikke jobbe for ham.
Vi stakk jo til Karibia et år for å slippe unna fyren.
Og ikke glem: Litt flegmatisk som vanlig.
Litt snobbete og flegmatisk.
Sier du det til elevene dine? Hva syns du?
- Det er ok. - Men... Er det "wow" eller ikke?
Jo, det er ok.
- Ok. - Hovedsaken at det føles bra.
Jeg skal treffe Alexandre Taillard de Vorms, ministeren.
- Kan noen italiensk? - Arthur Vlaminck.
Unnskyld... Skjønner ingen italiensk her på UD?
- Jeg skjønner, men snakker det ikke. - Utrolig!
Fatt mot.
Monsieur Vlaminck? Følg meg.
Takk.
Ja, kom inn.
- God dag, jeg skal treffe ministeren. - Monsieur Vlaminck?
Du kan vente så lenge. Agnès sier fra.
Hvordan står det til, kamerat?
Det var vrient å få deg hit. Unngår du meg? Du var ikke lett å finne.
Men du er jo venstre, og jeg...
Har du sett? Jarnac! På en globus!
Vi befinner oss på et synkende skip.
Er skipet da til høyre eller venstre? Hva sier du?
- Ja, venstre... - Et glass vin?
Det er en liten rød Meursault. Veldig interessant.
Du elsker jo bøker. Se hva sønnen min ga meg.
Har du rene hender? Det er en førsteutgave.
Se på side 80, lengst nede. Les det.
- Har du lest det? - Nei.
"Der det fins en vilje, fins det en vei."
Mao siterte Lenin, som siterte Hazlitt, -
- som var inspirert av et kinesisk ordspråk. Sirkelen er sluttet.
Jeg trenger et lag, en kommandostyrke.
Reaktive mennesker, som alltid er i bevegelse. En kommando.
Den balansen verden har hvilt på i 50 år, er ødelagt. Broken, rotto!
11. september gjorde USA bevisst på både sin styrke og sin svakhet.
De nykonservative skaper nå en strategisk sikkerhetsdoktrine.
Den handler om den preventive krigen. Slå til fordi man aner en trussel.
Det er en pitbulltaktikk. Farlig.
USA holder på å isolere seg, -
- og derfor risikerer de å bli blinde.
De er besatt av ett eneste land: Lousdémistan.
Diktatur, ja. Diktatur, våpenprogrammer, rykter...
Men er det en grunn til å sprenge det i luften?
Statsministeren er på telefonen.
Jeg ringer tilbake. Han vil snakke om sitt informasjonsprosjekt.
- Det skal redde Seychellenes tunfisk! - Unnskyld?
Hvor var vi? Vi snakker jo om viktige ting.
Akkurat, USA. Haukene der tror at de kan verden, men sånn er det ikke.
I motsetning til Frankrike og England kan de ingenting om Afrika.
Eller om Kina og araberverdenen. Hvem oppfant nullen? De vet ikke.
Det gjelder å ikke gå i fellen.
Redselens felle, resignasjonens felle...
Og verst av alt: Uvitenhetens felle.
USAs utenriksminister har 80 ansatte med enorm makt.
Vi er et titall. Det er et lite skip.
Skip, forresten. Det er en båt, en kano...
En flåte. Men på den vil jeg ha de beste.
Du er ung, men kan analysere. Mange snakker godt om deg.
Jeg tror på deg og trenger deg om bord.
- Det er en ære, men... - Jeg betror deg det viktigste:
Språket.
- God kveld. - God kveld.
En frikveld! Klarte du å temme ham?
Var du flegmatisk og snobbete?
- Hva fikk du? Honduras? - Honduras? Hvorfor det?
- Du sa vel at vi har vært der? - Nei.
- Nei, han ga meg språket. - Språket?
- Skal du gi dem diksjonsundervisning? - Nei, språket er-
- hva de skal si. Feil ordvalg kan jo utløse en internasjonal krise.
Det forklarer de siden.
- Vil du jobbe for en høyrefyr? - Han er ganske moderat.
Kabinettsekretæren er venstre. Og han vil stå opp mot USA.
Perfekt, da er han jo Supermann. Og så er han kjekk.
- Er han like sexy som på tv? - Det har vel ikke noe å si.
Nei, han har visjoner.
- Du har en tro som flytter fjell. - Som alle gutter uten far.
Det kommer til å gå strålende. Du finner nok mye å si.
Intelligente ting... og morsomme.
- Perverse. - Perverse?
Ja.
"Krigen er far til alle ting." Heraklit, fragment nr 129
Ha en fin dag.
Er du den nye taleskriveren? Jeg skal se om M. Maupas tar deg imot.
M. Maupas tar deg imot.
Det er nok av uventede spørsmål. Og Ledrain tilhører jo majoriteten.
De snakker gjerne om 67 års grenser, men de vet ikke hvor de går.
- M. Maupas? Presidenten på telefonen. - Takk.
- Ja, det er meg. - Og spørsmålet om CAP, da?
Hver onsdag er det samme. Jeg har ikke engang tid til å ta en skive.
Og nå er det spørrestund på tirsdager også.
- Arthur, ja. - De vil sulte oss, rett og slett.
Jeg er glad du begynner hos oss.
Alexandre sa at du skal være taleskriver.
Du er den eneste her med fungerende hjerne. Resten er yrkesskadede.
Jeg setter deg nok straks på talen til FNs generalforsamling-
- og Statsvitenskapelige institutt. Men han vil ikke ha en vanlig tale.
Han vil ha det han kaller "et hvisk fra Skaperen".
- Skaperen? - Ja.
- Vrient, men det blir en bra øvelse. - M. Maupas? Her er presidenten.
Sylvain Marquet er vår rådgiver i europaspørsmål. Han hjelper deg.
Sylvain. Dette er Stéphane Cahut, vår Midtøsten-rådgiver.
En sulten en, M. Marquet.
Jeg har lovprist deg. Det er viktig at dere kommer overens med en gang.
Ha matchende dress i fremtiden.
Men unngå svart, spesielt med svart slips. Da ser du ut som en livvakt.
Og om noen nevner Nato, sier du: "Hvilken dato?"
Det viser at man er en ekte diplomat.
- Det er en gammel vits her. - Ok.
- Og hva gjør jeg nå? - Finner et kontor, om det fins.
Du er ikke statstjenestemann, hva? Du blir nok ambassaderåd. Men okkult.
- Okkult? - Usynlig, uten bevist eksistens.
Du er uoffisiell. Det får bare være et visst antall rådgivere.
Og diplomatpassene blir bare mer og mer verdiløse.
- Ok... Og hvor går jeg nå? - Ekspedisjonssjefen. Han sier nei.
- Til hva? - Alt.
- Maupas? - Han er kabinettsekretær.
- Ekspedisjonssjefen har logistikken. - Administrasjonen.
Nei, den tar de geografiske enhetene seg av.
Over dem har vi generalsekretæren.
Så har vi enhetene for økonomi, strategi og kultur.
Takk, nå er alt krystallklart.
- Fuma! Hvordan er det på Mayotte? - Rene garderoben.
- Odile! Her er mappen. - Takk.
- Rapporten fra Jemen. - Takk.
Patricia? Har du mappen om Kongo?
- Vær så god. - Takk.
Å, så fint når det roer seg ned.
- Rådgiverne pleier ikke å sitte her. - Jeg er "okkult", Odile.
- Lat som du ikke ser meg. - Det ville vært synd.
Kan man møte M. Maupas? Jeg er usikker på holdningen vår.
Er vi for Tyskland i Sikkerhetsrådet?
Litt sjokolade?
Du har glemt økologien.
I Europa går alle subvensjoner til store produsenter.
Ja, men blå og grønn boks er for miljøkompensasjon.
Kan vi snakke om noe viktigere nå? Hvor mange døde i attentatet?
Unnskyld meg. Kan jeg snakke med deg?
Ja, jeg ringer straks jeg har et øyeblikk.
Vær så god, Cahut.
Kan jeg få snakke med strategisjefen, takk?
God dag, Arthur Vlaminck. Jeg forbereder ministerens tale i Berlin.
Jaså? Ministeren ba meg om det samme.
- Vi kan jo møtes? - Er du taleskriver?
Nei, nei, nei!
Har du tid om to timer? Hvem er du egentlig?
- Minister... - Claude! Hva faen er det med Nato?
Herr minister, jeg...
Som Frankrikes utenriksminister er det min faste overbevisning-
- at Tyskland må finne sin plass...
Nei... en fundamental plass...
- Ta en kake. - Nei takk.
Du spiser jo ingenting. Kake, Patricia?
Din forgjenger kalte det første utkastet for martyrversjonen.
- Hvem er katten sin? - Den tilhørte M. Maupas forgjenger.
- Så han beholdt den? - Ja. Møblene og innredningen også.
Og gymskoene.
Ja, hallo? Kan han ringe om fem minutter?
Mine herrer. Kan dere være stille?
Ok, Arthur... Akkurat, ja.
Dette virker kjempebra.
- Når viser du det til ministeren? - Best at du gir det til ham.
Han lengter etter å få se det.
Sånn, ja. Lykke til, Arthur.
Stig på, M. Vlaminck.
- Herr minister? - Kom inn!
Talen, herr minister.
Takk, kamerat!
Nei, dette krever mye mer arbeid.
Jeg vil snakke om Afrikas store innsjøer. Det er rene kruttønnen.
- Ingen tar det alvorlig. - Det er med.
Vi må snakke om det! Vær strukturert!
Vi har tre viktige prinsipper. Drøft dem, ingen andre gjør det.
Ansvar. Enighet. Effektivitet. Det kreves for å handle.
- Ja, men Tyskland i... - Nei!
Slutt å herme alle diplomatene med kosteskaft i rumpa!
- Hva skal jeg skrive, da? - Spør Maupas. Begynn på nytt.
Jeg skrev jo om Afrikas store innsjøer på side 10!
Nå prøver vi å løse dette rolig og fornuftig, Arthur.
Hør her. Sett Afrikas store innsjøer på første side. Da blir han fornøyd.
Men...
Kommer han til å lese det?
Bra, det var bedre.
Og Libanon? Vi må snakke om Libanon.
- Det er på side 8. - Strukturer, sa jeg.
- Legitimitet. Klarhet. Effektivitet. - Du sa ansvar, enighet, effektivitet.
Det er faktisk det vi har gjort.
Side 1 handler om legitimitet, sidene 5-6 om enighet.
- Og til slutt har vi effektiviteten. - Jo...
Ja... men nei! Alt er på side 1, så bare drøvtygges det.
Men vi må hamre inn budskapet! Dette er for pjuskete.
Alle statsledere kommer dit, og de er idioter. De rekker ikke tenke etter.
Altså. Legitimitet: Pang, pang, pang!
Enighet: Pang, pang, pang! Effektivitet: Bom, bom, bom!
Ellers blir det krig.
Derfor burde vi støtte Tyskland i Sikkerhetsrådet. Som en fin gest.
England går imot oss om Lousdémistan.
Dessuten lovte du kansleren det i Frankfurt.
Da får vi støtte dem. Har vi lovet, så har vi.
Dessverre har du også lovet Hellas og Slovakia.
Vi kan ikke ta inn grekerne og slovakene i Sikkerhetsrådet!
Da støtter vi ingen. Det viktige er Midtøsten og USA.
La Europa steke i sitt eget fett.
Du må snakke med presidenten om du lar Tyskland i stikken.
Presidenten! Han maser bare om en kulturattaché fra Fiji.
I så fall må du si fra til tyskerne. Av ren høflighet.
Du har rett, Claude. Ring dem for meg.
- Takk for støtten din. - Bare hyggelig. Du var veldig dyktig.
- Stemmer dette med Tyskland? - Jeg skal nok overbevise ham.
- Hellas og Slovakia får vente. - Da dropper jeg det.
- Hvor langt kan jeg gå med Afrika? - Snakk med vår søte Valérie.
Hun kan tipse om hva som går for seg.
Pass på å spørre rådgiverne hva de syns. Det liker de.
Jeg ville være snill og sa at talen din er bra, men det er problemer.
"Legitimitet, enighet, effektivitet" sier jo ingenting. Vær konkret.
Og du bruker "være" for mye. Han vil bare ha handlingsverb.
Sylvain Marquet, Europarådgiver
Oss imellom, ambassadøren... Den mappen kan vi glemme.
På papiret er det bra å presse Jordan for saudiernes skyld.
Jeg liker også biljard, men alle må spille ved samme bord.
De snakker jo ikke engang med hverandre.
Det vet selv et lite barn, herr ambassadør! Ok... Ja...
G van Effentem, USA-rådgiver
Ok...
Den må gjøres på nytt, ditt pikkhue.
- Gjør det noe om jeg kaller deg det? - Nei...
Men er den ok, eller?
Alvorlig talt, du må skrive den om minst ti ganger.
Heller nå enn senere.
- Har du et kontor? - Ja.
- Hvor? - Overfor, i andre fløyen.
Tyskerne vil vente og se. Amerikanerne vil ha krig.
Teposene i England følger etter som en saueflokk.
Ambassaden bekrefter.
Valérie Dumontheil, Afrika-rådgiver
Afrika er spesielt. Man må kjenne det.
Og du kjenner visst allerede det viktige.
Talen din har alt. For en nykomling er det beundringsverdig.
Jeg vet jo ikke... Jeg bare...
- Har jeg glemt noe om innsjøene? - Nei, det er bra. Kort og konsist.
Vinklingen er bra.
Det som ikke er bra, er dette.
Skjorten som stikker ut. Den krøllete jakken. Og skoene.
Rare sko. Hvorfor skinner de ikke?
- Jeg pusset dem i et kvarter. - Der har vi det.
En diplomat blanker skoene sine. Her er innhold og form det samme.
Jeg skal kunne sminke meg foran skoene dine.
Nei, her er det helt rotete.
En tale i FN er ingen korridorfest.
Midtøsten får han spørre meg om, ellers får vi en ny konflikt.
Lousdémistan har mange religioner.
Skriv ut ti eksemplarer.
- Nei, dette er ubrukelig. - Talen er bra. Det er ikke problemet.
Det er å ta opp alt på ti sider, i fet skrift og dobbel linjeavstand.
Jeg vet at du er ekspert og vet hvordan det skal se ut.
Men til New York kommer bare statsoverhodene.
Da er det for mange klisjeer.
Alt om Afrika bommer på målet og er feilaktig.
Og truismene i avsnittet om innsjøene er latterlige.
Nei, ingen truismer! De ødelegger alt.
Hvorfor spurte du ikke henne?
Vi får begynne på nytt. For tusende gang: Strukturere.
1: Ansvar. Vi må gjøre noe med krisen.
2: Enighet. Ingen kan løse problemene på egen hånd.
3: Effektivitet. Hvorfor det? Jo, fordi vi må handle.
Alle er avhengig av hverandre, så vi bør handle gjennom FN.
Du har rett, minister. Legitimitet, enighet, effektivitet.
- Claude. - Alt dette om å handle-
- og den gjensidige avhengigheten er bra.
Men det viktige er likevel å løse dette med Tyskland.
Det er et land vi ikke kan overse, uansett om vi vil eller ikke.
- Og det gjelder egentlig alt sammen. - Du har rett.
Vi støtter dem. De kommer uansett aldri inn i Sikkerhetsrådet.
Ok. Dette er deres røre.
Og det er synd. Europa skal ikke handle om krasse beregninger-
- og teknokrater som diskuterer størrelsen på fiskeyngel og mykoster.
Europa skal være en visjon og dens symboler.
Enig. Vi ordner det.
Der ser du. Jeg sa jo at du måtte gjøre om talen. Men bare én gang.
Med et kontor kan du jo bre deg ut. Og kontoret ditt er større enn mitt.
Dumontheil er helt utrolig. Hun godkjente jo talen!
Å knuse deg foran ministeren er som å knulle deg.
Jo, seriøst.
Det er kontorsex. Du kommer til å like det.
Man kødder ikke med noen av ondskap. Nei, det er kjærlighet.
Og så kan man kødde tilbake, etterpå.
Det er som et kjærtegn. Man elsker...
Du kjærtegner hennes blomst, du plukker hennes rose
Jeg fyller hennes grotte, jeg høster hennes aprikos
Jeg tar en tur i gresset
Tro meg, du vil like det.
- For en hyggelig vaktmester. Her. - Takk.
Ditt nye kontor er fint. Litt rotete, men fint.
- Hvordan er sekretæren din? - Viril. Det er en mann.
Og å være en kødd er tydeligvis som å elske.
Jaså?
Det høres slemt ut. Jeg kan sjekke om hun er verd det.
Nei da... Men fyren som sa det, sang en sprø låt...
"Jeg går i din grotte..." Nei, sånn:
"Jeg forsegler hennes grotte, jeg høster hennes aprikos"
ikke verst. Den skal jeg lære elevene.
- Oi. Ja, minister? - Hvordan går det?
Jeg... Det går fremover.
Virker som du sliter. Jeg skal hjelpe deg ut av knipa.
Du kjenner nok til den store poeten Hector Marlier. Han er en venn.
Han skal ringe deg og blåse liv i teksten din. Lykke til, kamerat.
Du burde ha sunget den sangen!
Et øyeblikk.
- Ja? - M. Vlaminck? Det er Hector Marlier.
Å... Hector Marlier!
Alexandre sa at du er i knipe. Unnskyld, at jeg kan hjelpe deg.
Jeg hjelper gjerne til.
Hector Marlier... Google ham!
- Nei, vi har ikke Internett. - Hva?
- Det har vi på skolen. I forstaten! - Her er det forbudt.
Vi har et eget system som styres av "koden".
"Koden?" Det høres ut som James Bond.
Nei, "koden" er kodeavdelingen. De jobber der nede.
- Under gården? - Nei, på den andre siden.
- De jobber under fontenen. - Under fontenen?
De koder alle beskjedene.
Se her, hva jeg fikk i dag.
Mange har prøvd å skrote systemet, men de er kjempemektige.
Vi er det eneste stedet uten Internett.
Finans og innenriks har det, men ikke vi.
- Idioten har strøket talen min! - Få se.
"Det blir aldri natt når freden dør. Pilegrim er vår fergemann." Marlier.
For en produktplassering. "Elvene fylles av strandede håp."
- Marlier, du forsegler vår grotte... - Hva pokker skal jeg gjøre?
Aner ikke...
Legg til noe, og ikke rør resten.
- Hva skal jeg ta? Pilegrimen? - Ja, pilegrimen er bra.
- Claude? - Arthur. Kan jeg hjelpe deg?
- Problemer. Med ministerens venn. - På denne tiden?
- Hector Marlier? - Ja.
- Jeg satte to sitater i begynnelsen. - Du ser, du lærer fort.
Når det gjelder Tyskland, så støtter vi dem.
Jeg snakket med ministeren. Han hadde spist godt.
"I forandringen finner den hvile." Heraklit, fragment 84
Nå, Hector. Hva syns du?
Jo, det føles som at det er to tekster.
Det du har skrevet selv i begynnelsen er utmerket, men resten...
Fyren din maser om enighet, effektivitet... Det er ikke likt deg.
- Takk, Hector. - Jo, min hederslegion...
Ja, du hørte selv.
Gjør om den andre delen og ta bort alt fett.
La musklene, senene og nervene være igjen.
Det motsatte av lammegryte.
"Adferd..." Det mangler en "d". Der. "Adferd."
- Pass, du har en brett der. - Det er jo buksebretten.
Hvilken skal jeg ta?
- Denne er fin. - Men jeg elsker rødt.
God dag.
- Hei. - Sånn, ja. Strålende.
Er det ok? Litt mindre pikkhue.
- Enighet, effektivitet. - God dag, Arthur.
SOLIDARITET MED JINGOULOU-FAMILIEN
Da må du møte strategisjefen, M. Castela.
Det er han som... Det kommer an på.
- Much better. - Thanks.
- Vi må mobilisere oss. - Er det besteforeldrene?
Vi setter i gang, for vi har mye å gå gjennom i dag.
Ministeren vil uttale seg om Tyrkia.
Ettersom det er onsdag, skriver vi et spørsmål til nasjonalforsamlingen.
I går spiste vi ikke pga Bahrain. Nå begynner jeg å få nok.
Vår fantastiske attaché overtaler et medlem til å stille et spørsmål.
Det er jo derfor de er der.
- God dag. - Miss Angoulême.
Slutt å kalle meg "miss Angoulême".
- Men du har jo vært det. - Det er preskribert. Ok.
- Jeg har fikset noen for Tyrkia. - Det går bra for ungdommene.
I morgen blir det senatet. Hvem er dagens forbryter? Dubos?
Nei, majoriteten våget ikke.
En bonus. Kommunisten Jacques Duferrand.
Kommunistene forguder jo Taillard.
Stéphane forbereder ministerens svar, og Arthur redigerer det.
På en A5-side, du vet. Pang, pang, som han liker.
Nå skal jeg til baren. Det er der det skjer.
Å ja. Duferrand vil at noen sjekker spørsmålet.
- Hvem fikser det? - Arthur.
Ja, ta spørsmålet også. Gjør det litt aggressivt, så det låter ekte.
Er det ikke et problem at samme personer, oftest jeg, -
- skriver både spørsmålene og svarene?
Dels blir det et skinndemokrati, dels sulter vi i hjel.
Dere vet at jeg ikke engang får spist en brødskive på loftsrommet mitt.
Ikke engang en trekantet club sandwich.
- De er alltid trekantede. - Du ser, det hadde jeg glemt.
- Flaks at talen ble ferdig i går. - Jeg ville nok ikke ropt hurra ennå.
I morges ringte han Jean-Paul Brizon, hans venn filosofen.
Hans slagord, "Resiliens i hjertet av byen", syns overalt.
Ordet "resiliens", hva det nå er, vil dukke opp. Jeg bare advarer dere.
Det er urtypen for et konsept uten innhold:
"Soft knowledge" for å være trendy.
Slutt med sånne floskler, jeg orker ikke mer.
Spørsmålet var for kort, svaret var ok.
På skrift altså. Det merkes at du aldri holder tale.
Tale er ikke din greie. Man sitter fast i teksten! Aldri borgermesteren.
Utmerket innlegg. Du er vår beste taler.
Takk, Bruno.
Der hører du.
"Den dumme gripes av frykt før alle samtaler."
Heraklit, fragment nr 73
Si at du setter pris på at emiren tar hensyn til vår radarekspertise.
Landet hans kan spille en sentral rolle i Midtøsten.
Vår radar er den beste. Ditt land kan få en stor fordel-
- av Frankrikes ekspertise. Din region burde ikke være avhengig av USA.
Pokker ta deg, Cahut! Jeg er ingen våpenselger.
Jeg sliter ikke ræva av meg for å selge våpen som de var dildoer!
Hvis vi ikke får fotfeste i regionen, vil samtalen...
Men dette handler om politikk!
Helvete! Nå la jeg på røret også.
Martine! Ring opp den idioten. Unnskyld.
- Martine! Jeg har mye å gjøre. - Jeg prøver, men de svarer ikke.
Hør her. Jeg innledet forhandlingene, og nå må dere ta dere av dem.
Dere smører dem sikkert. Talen, Arthur.
Men vi må snakke om Israel-Palestina og Lousdémistan.
- Det var bedre. - Angående krisen bør vi-
- insistere på... - Insistere? Det haster!
Dette kan ikke utsettes lenger.
Jeg må jo gjøre alt selv! Dere tar knekken på meg.
Glem alt om bekvemmelighet. Vår ryggrad er hurtighet.
Alexandre? Vi har et lite problem. Kan jeg låne deg noen minutter?
Er det tyskerne igjen?
Et av skipene våre står i brann utenfor Lousdémistan.
Det er på vei mot havnen. Fire millioner innbyggere er i fare.
- Er det terrorister? - Nei, en dum, menneskelig svikt.
Porquerolles ville vært bedre!
De nykonservative venter bare på en hendelse for å sende flåten.
Vi kan ikke begynne å krige fordi noen glemte en sneip!
Ok, nå må vi konsentrere oss.
- Vi må få kontroll over skipet. - Du må ringe forsvarsministeren.
Nei, ikke henne, for faen!
Jeg skal ta noen telefoner. Vi har noen der nede som jeg kjenner.
Claude? Er det noe galt?
Ja, du vet hva som vil skje. Forsvarsministeren vil bestemme alt.
Hun kommer til å komplisere alt. Og dette krever følsomhet.
Det eneste hun vil, er å holde en pressekonferanse.
Inngå en avtale.
Hun får uttale seg i ditt sted, om vi får frie hender i en time.
Og om jeg mislykkes, får hun ta over.
Skal den fåreskallen snakke med mediene? Ok.
Gi meg en time uten innblanding.
Amerikanerne ringer. Vil noen svare?
Først bør vi nok snakke med Lousdémistans ambassadør.
Claude! Jeg har informasjon og må svare innen ti minutter.
Dere får oppleve et av de øyeblikkene da administrasjonen virkelig trengs.
Castela, Bertrand. Strategisjef.
Jeg kan meddele at et skip brenner utenfor Lousdémistan.
Men ikke vær redde. Jeg følger situasjonen nøye.
Kjære venner. Det ville vært til stor hjelp-
- om dere ikke gjør noe den neste timen. Jeg må fokusere.
Imens kan dere jobbe med det vi har. Det er en del, f eks Tyrkia.
Vi har Afrikas store innsjøer og Vestbredden.
Vi har tunfiskene på Seychellene og ansjoskrigen i Spania.
Og kan noen ta den maronittiske patriarken i mitt sted i en time?
Jeg vet ikke...
- Valérie? - Den maronittiske patriarken?
Takk. Jeg ante nesten det.
Åpne en kryptert linje, Odile.
Og sperr av så ingen kommer inn.
Unngår du meg, Arthur?
Hvordan gikk den låten? "Jeg forsegler din grotte..."
Du kjærtegner hennes blomst, du plukker hennes rose
- Hva syns du, Valérie? - Å, jeg elsker snusk.
Flaks at Frankrike har dere pubertale gutter.
Hvis du er sur på meg for den talen, får du det virkelig gøy her.
- Du kan bedre enn det. - Du sa jo at talen var perfekt.
"Atanga glemmer vannet, men ikke motsatt." Gabonsk ordspråk.
Dere jobber vel ikke for mye? Pass på at dere ikke brenner dere ut.
Kom, Arthur.
- Hvordan går det? - Vi jobber med saken.
Håper alt løser seg. Mer kan jeg ikke si akkurat nå. Ja?
Ja? Ja, Robert.
Nå avhenger alt av deg. Ja.
Problemet er at vi trenger en form for retroaktiv homoteti.
Jeg skjønner.
Forbered en pressemelding, Arthur.
- Du ble enig med forsvaret. - De får jo æren for det vi gjør!
Ja, men dette er en røre. Det er best å være forsiktig.
Hallo? Hvordan går det, Bernard?
Arthur? Er talen til Statsvitenskapelige institutt bra?
Ja, herr minister.
Du ser vel hva som foregår her nå?
Det gjelder å være handlingskraftig og rask.
Talleyrand er ute. Dagens diplomater diskuterer ikke i venterommene.
I dag må man alltid være klar til å løse kriser. Det er det viktige.
Den danske utenriksministeren venter.
Nei, ikke dansken!
For en forbanna jobb jeg har! Og hver gang kommer han syklende.
Ja, men du må nok gå dit. Dansken har innflytelse i Brussel.
Og i går var sloveneren her! Ok, Claude, gjør så godt du kan.
Kjære venn, jeg er glad for å se deg. Forbanna språk!
Hei, Stanislas. Hvor lang tid tror du det tar?
- Er han her? - Nei!
- Er han opptatt? - Ja.
Kan du komme, Odile?
Jeg ringte en forsvarskollega. Han var rystet over å ha blitt forbigått.
- Ettersom ingen leder dette... - Din rolle er viktig, -
- og straks jeg vet mer forteller jeg det.
Vær så snill, Odile.
Ta med deg det der.
Ja, hallo? Ja.
Takk.
- Hallo? - Dette blir katastrofe.
- Ministerens far vil møte deg. - Nei, si at jeg sitter i...
- Å, advokat! For en overraskelse. - Hvor er sønnen min?
- Han møter dansken, advokat. - Nei, ikke kall meg "advokat".
- Kall meg Antoine. - Ja, advokat.
Jo, si meg...
Guttens tale i New York... Dent er vel i det minste original?
Nei, fordi... Vi har mange mangler i familien, -
- men ingen får si at vi mangler djervhet og originalitet.
Jeg vil ikke at han kommer med en teknokratsmørje, -
- spesielt ikke i New York.
De Gaulle holdt jo tale der på hotell Astor:
"Jeg hilser New York," -
- "senter for utvekslingen mellom vårt gamle og likevel unge kontinent" -
- "og deres nye verden, gammel i menneskets historie."
Vårt gamle kontinent... djervhet...
Et øyeblikk. Ja? Ja, ja.
Nei, nei.
Detaljene... De overlater man til byråkratene, eller hva Claude?
Jeg skulle gjerne hjulpet til mer med New York, -
- men dere må dessverre klare dere selv.
De lytter ikke like mye lenger. Jeg skrumper sammen...
Jeg forsvinner.
Jeg er et gammelt vrak.
Men jeg tenker på deg.
Vi er mange som pusler litt på egen hånd på våre gamle dager.
Takk, advokat.
Ring Stanislas igjen.
Hvordan går det, Claude?
Skipet er enda nærmere kysten nå. Jeg vet ikke hvordan det skal gå.
De neste fem minuttene vil jeg ikke bli forstyrret av noen som helst.
- Å, beklager! - Odile, da!
Jeg plukker opp og legger det i riktig rekkefølge.
Sånn...
Jeg finner ikke side 4.
Ikke noe hastverk, for all del! Krisen kan vente.
- Vi har all tid i verden. - Her.
Nei, krigen i Lousdémistan venter nok.
- Nå holder det vel?! - Vær så god.
- Hvordan går det? - Jeg venter på nyheter.
Jeg skal til Berlin i morgen og New York om en uke.
Disse talene er ikke bra nok!
Sånn teknokratsmørje fungerer ikke engang på statsvitere!
For et drittyrke!
Og New York-talen er enda verre. De Gaulle talte jo på hotell Astor:
"Jeg hilser New York, senteret for utvekslingen..."
Det er ikke mulig. Ta den.
Hallo? Ja? Ja.
19 grader, 21 minutter...
Vil dere ta kverken på meg?
Markeringspennen fungerer ikke! Forklar en ting:
Hvorfor kjøper dere ødelagte penner?!
Se, den loer!
Vi har en krise som kan føre til verdenskrig.
Hvordan skal jeg takle amerikanerne med en ødelagt penn?!
Du ville skrive talen selv, så jeg kjøpte en fyllepenn.
En "Roller Tendol" nr 3.
Men du har jo ikke skjønt noe som helst!
Å skrive er å fly mellom ulike blomster som en bie.
Da trengs en markeringspenn!
De intellektuelle med rennende penner skriver hva som helst.
Det eneste viktige er å se klart.
Markeringspenn: Pang!
Det gjelder at Lousdémistan ikke griper inn mens vi arbeider.
Og forsvaret får ikke gripe inn, -
- for det vil bli oppfattet som en krigshandling.
Ta denne boken. Man ser straks at den er ubrukelig.
Det fins ingenting å markere.
Men her har jeg markert alt.
Det er saker, det!
Det som teller, er det gule.
Jeg kan se om en bok er bra bare ved å markere.
Vet du hva problemet er, Martine?
Dine penner er brukt opp, og den gule renner.
Papiret bukter seg av pennen, og bra bøker bukter mer. Pokker!
Se på Arthurs Berlin-tale.
Den bukter seg ikke. Det viser at den er noe dritt.
Jeg leder krisearbeidet.
- Jeg skal treffe ministeren. - Vær så god.
Og presidenten er helt besatt av bjørnen Cannelle...
Skipet nådde aldri Lousdémistans territorialfarvann.
Våre gutter er evakuert, og ilden er snart slukket.
Flaks at vi har deg, kamerat.
"Hvis alt forvandles til aske, merker nesen det." Heraklit, fragment 78
- Ingenting. - Jo, der. I tre paragrafer.
- Finansministeren får bare tre rader. - Det er for mye.
Se, nå eksploderer Oubanga også. Det passer jo bra.
Med det, Lousdémistan, Palestina og Nord-Korea går det som smurt.
Og hva skal jeg si i Berlin?
Ingen har sagt noe på grunn av båtmaset. Jeg står helt naken.
Jeg går dit, mumler litt: Bla-bla. Og så?
Vlaminck er fin i sine firkantede sko. Men hvor er talene mine?
- Hvem er det? - Ministerens krypterer.
- Han under fontenen? - Ja, han koder telegrammene.
- Hva gjør han her? - Ministeren kan ønske å telegrafere.
- Skjer det ofte? - Aldri.
Lousdémistan hører ikke hjemme i Berlin-talen.
- Han ville jo det. - Lær deg å si nei.
Ministeren vil snakke med dere.
Får jeg se hva dere har kokt sammen.
- Nei, jeg vil ikke lese på denne. - Nei, du får en utskrift.
Men hvor er begynnelsen?
Høyere oppe.
- Den syns jo ikke på skjermen. - Et øyeblikk.
Du har mistet den. Den ble spist opp av maskinen!
- Nei, den er her... - Du har rotet til alt. Forsvinn.
- Hva er det? - Sikkert en ulykke.
Vi kan ikke sitte her til nyttår. Kom, Arthur.
Så vil jeg ha talen til Statsvitenskapelig institutt-
- og New York-talen om risikoen for krig. Kom igjen!
- Yankeene slapper ikke av. - De er 30 stykker!
Jeg trenger et skrivebord!
Har ambassadøren et skrivebord?
Claude?
Talen var middels. Homeriske metaforer er ikke tyskernes greie.
Vent, vi er i trøbbel.
USA vil tvinge oss til å støtte dem.
Derfor øker risikoen for et blodbad i Lousdémistan dag for dag.
Unnskyld meg.
Vi har en gisselsituasjon.
- Hvor? - I Afrika. En utkledd journalist.
- Han ble frarådet om å dra. - Utrolig! Jeg er ingen gjeter!
Jeg kan ikke løpe etter sauene konstant.
Han gjorde jobben sin, nå er det vår jobb å få ham ut.
Skaff et kontor og en sikker telefonlinje.
Jeg har ikke rukket å tisse engang.
Heldigvis har ingen gitt meg litt vann engang.
Rene hakkematen! Maskinen har slukt hele talen!
Det som kreves, er dybde, historie og hjerte.
Siter de store: Euripides, Montaigne, Erasmus, Jaurès, Zidane!
Muskler. Ikke nøling.
Tyskerne blir nok ikke så glade over hentydningen til nazistene, -
- fremfor alt om den er for direkte.
Du kan vel si det samme, men positivt?
Nei, ikke sånn. Han er vel ingen belgier heller!
Du er vakker likevel.
Han skal jogge.
Generalprøve!
For å erte russerne nevner du Iran.
For å forarge Iran sier man at de er arabere.
For å skape kaos i Midtøsten nevner man bare Lousdémistan.
USA gjør alt dette samtidig. Så nå er det rene rutsjebanen.
Det er vel Cahut? Men Maupas er helt fascinerende.
"Lykke til" betyr egentlig "Nå sitter du fint i det".
Og "Bravo" betyr "Snart får du sparken".
- Hva sier han når du gjør rett? - Ingenting.
- Så Maupas styrer ministeren? - Ja, han er som en plagsom nabo.
Han forstyrrer, men man gjør som han sier.
- Er naboen for Palestina? - Nei, der er det ingen olje.
- Men det kjære Lousdémistan har olje. - Har de nykonservative vervet deg?
Kanskje de har masseødeleggelsesvåpen under presidentpalasset også?
- Hvorfor ikke? - Under soverommet sikkert.
- Hvorfor ikke? - De har nok granater som hodeputer.
- Det skal visst være sexy. - Ja, men Taillard driter i oljen.
- Men innrøm at han er en posør. - Nei, det er helt motsatt.
En posør ville godtatt hvilke tekster som helst.
Men om Taillard får ord som ikke passer ham, funker det ikke.
- Gjør du feil, blir det verdenskrise. - Ja.
Du er søt, men han er nok ikke som deg.
Han er ingen posør, men en antiposør.
- Kanskje han tar "antibeslutninger"? - Kommer han til å gjøre noe konkret?
- Arthur. - Ja, minister?
Jeg vil komme med en uttalelse på nyhetene i kveld.
Eller senest i morgen.
Om ansjoskrigen med Spania. Nå er det bare idioter som sier noe.
Det er komplisert. Begge sider har gjort feil, så det er en balansegang.
Nei, problemet er statsministerens idiotiske og ubegripelige uttalelser.
Debatten må heves. De som ser på nyhetene, -
- må skjønne hvor verden er og hvordan den bør være.
Dagens verdensproblemer er ikke ansjos, men frykt.
Her er alt. Heraklit.
"Lynet styrer alt." Bra, ikke sant? Og tydelig.
Les den og rot frem noen gode argumenter.
Alt er der. Lynet!
Jeg fatter ingenting av ansjosrøra.
Skulle våre fiskere være oseanografer?
- Da omgikk vi jo fiskereglene. - Det er ikke lett å forklare.
Du kjenner jo vår minister, så ikke grav deg ned i de tekniske delene.
Kan du ikke prøve å finne-
- to eller tre sitater av Heraklit?
Så kan du bygge opp noe greit ut fra det.
Ok.
"De vakreste aper er stygge."
"Grisene trives bedre i gjørme enn i rent vann."
Hva er det?
"Ansjosene trives bedre i spanske vann" -
- "enn på franske båter."
- "Karakteren er menneskets demon." - Karakteren er ansjosens demon.
"Mennesket bør kjenne seg selv og tenke klokt."
"Ansjosen bør kjenne seg selv og..."
Hvordan går det?
Bare mor dere. Jeg får vel gjøre alt, som vanlig.
Må jeg markere alt for deg også?
Vi tar noe. Denne passer dere.
"Den dumme gripes av frykt før alle samtaler."
Gripes av ansjos...
"Nærværende er de fraværende." Tja.
"Det mennesket ønsker, er ikke alltid bedre."
Det er som for fiskene: "Jo mer de fisker, desto mindre ansjos."
"Slukk sløseriet før ilden."
Hører dere ikke hva Heraklit sier? "Slukk sløseriet før ilden."
Og jeg skal si dere noe.
De spanske og de franske fiskerne sitter i samme båt.
De må rekke ut hendene til hverandre, -
- overvinne frykten og slukke ilden.
Og Arthur... Utfordre frykten som plager verden.
Temaet skal fly. Det er som Ignatius av Loyolas åndelige øvelser.
Det er sånn man styrer verden. Med tanker som former en visjon.
Det er en spiral. Det er jo pokker ingen kunst.
Hallo?
Ha det, Marie. Vi ses i morgen.
Da tar vi et lite planleggingsmøte.
Vi prøver å holde det kort, som vanlig.
Vi begynner med dagens dato: Kl 9.00, den bilaterale avtalen med Chile.
De er her og bør ha satt i gang.
Kl 10.00, regjeringsmøte. Er ministerens jukselapper klare?
- Ja, han fikk dem i går kveld. - Alexandre ba meg minne om noe-
- som pleier å gjenta seg.
Ministeren vil ha kortere tale, ettersom møtene må bli kortere.
- Maks tre minutter. - Essensen er der.
Ta kvintessensen av essensen neste gang, -
- det som behandles i mediene.
Det er oftest det som interesserer dem. Blås i gamle nyheter.
Kl 11.00 innledes Nato-møtet i Genève.
Det vil jeg gjerne forberede, det er følsomt.
Nei, kl 13.00 er nobelprisvinneren Molly Hutchinson booket for lunsj.
- Er du sikker? Men det går ikke. - Det må ganske enkelt gå.
Det er til og med markert, så det er hugget i stein.
Jeg skjønner at det er viktig å spise lunsj med nobelprisvinnere, -
- men ministeren er jo minister, og Nato er også ganske viktig.
Forklar høflig at lunsjen er utsatt.
Pokker, jeg har slitt med henne i tre måneder.
- Er det noe galt, Arthur? - Nei da.
Ok. Genève til kl 18.00 og...
Arthur! Hvor er jukselappene mine om Molly Hutchinson?!
- Vil du ha jukselapper? - Så klart!
Jeg skal møte en nobelprisvinner. Skal jeg stå og stamme, eller?
Gi meg inspirasjon. Ellers kan lunsjen være.
Ja, vi har faktisk litt problemer med den.
- Vi har jo et Nato-møte, som du vet. - "Nato, tatt av vinden..."
Ja, det ønsker vi alle, men med alt som foregår i Kosovo...
- Nato. Hvilken dato... - Jo...
Hvilken dag du kan flytte lunsjen med nobelprisvinneren til?
- Kommer ikke på tale. - Jeg tenkte slik:
Neste mandag kommer kroaten. Du kan avlyse ham-
- og møte Polly Mollington da. - Molly Hutchinson.
Avlyse kroaten? Du tenker på mitt beste, hører jeg.
- Men nei. - Vi kan ikke avlyse igjen.
Vi avlyser kroaten og beholder Molly Hutchinson.
Jeg vil ha jukselappene før regjeringsmøtet.
Møtene er dritkjedelige med alle idiotene som babler. Jeg kan øve da.
Er det nye penner? Som ikke loer...
Alt er forberedt for neste skriveomgang, minister.
Ok, kamerater. Sett i gang.
Nato for oss, altså.
Du hjelper meg å fremskynde lunsjen, Arthur. Avgang kl 13.30 presis.
Herr minister! Dine jukselapper om Molly Hutchinson.
- Minister! - Jukselappene!
Her er en jukselapp om Nato.
Den er jo krøllete! Har du badet med den?
Jeg er ingen livredder.
- Vær så god. - Takk.
- Vil du ha noe mer? - Nei takk.
Fint, da var regjeringsmøtet over. Her er lovforslagene.
Les det eller gi det til en annen. Det er noe dritt.
Ellers var det ikke mye. Folk kjeftet på hverandre, så klart.
Og bjørnen er fortsatt borte.
Men ellers ruller alt videre. Det er bedrøvelig.
Men gjett hvem jeg skal spise lunsj med?
Jeg vet det. Halve planleggingsmøtet gikk med til det.
- Vil du bli med? - Ja, om du tenker på Nato også.
Molly!
Nobelprisen! Bravo!
For en gangs skyld hylles poesien. I deg valgte de en sann kunstner.
- Jeg prøver å være åpen for alt. - Og du har hull i ørene! Kom og spis.
- Hvordan havnet jeg her? - Du får jo mat.
Skål for nobelprisen din.
- Her er jukselappen, minister. - Skal dere mase om Nato nå?
- Å, har du jukselapp om meg? - Nei da. Absolutt ikke.
Nei, jeg hater jukselapper.
Hva er dette? "Jingoulou-familien, haster."
Å... det er en feil.
Jeg har en originalutgave av "Den Berusede Båten".
Din poesi er så følsom og mektig.
For litteraturen er mektig.
Forholdet mellom mot og list, komikk og tragedie, kappen og sverdet.
Det er det som teller.
Det merkes i dag.
Etter 3000 års sivilisasjon står vi overfor menneskets tyngste periode.
Mennesket holder på å ødelegge seg selv. Atomvåpen, krig...
Og hva gjør alle skribenter og pennefektere?
Jo, det skal jeg si. De skriver jukselapper, små språkøvelser.
De trives med det. De snakker og godter seg mens krigen raser.
Og krigen raser i Midtøsten, Afrika og snart i Lousdémistan.
Krigen raser rundt deg.
I deg. I hele verden.
Det er en eneste ting som teller og som alle forfattere bør besitte.
Det er den indre glød, som gjør at du kan tolke verden som et barn.
LA HENNE SNAKKE
Hva syns du, Molly?
Jeg syns at man må leve opp til sine ord.
Jeg har det fint, men hvorfor støtter vi oljeselskapet Total i Burma?
Det er som å støtte juntaen, og juntaen har fengslet en kvinne:
- Den folkevalgte Aung San Suu Kyi. - Ja, du Molly.
Jo mindre olje Total selger, desto bedre, syns jeg.
Om diplomatiet ikke hindret meg, ville jeg skrevet fem bøker i året.
Å skrive, det er det sanne livet.
Men alle rundt meg stopper meg, for de styres av frykten.
Fienden er alltid frykten, overalt.
Det er de svakes og Natos logikk, også i Tyrkia.
For hvem er egentlig klokest i Voltaires "Candide"?
Jo, det skal jeg fortelle, Molly.
Den tyrkiske dervisjen! Der ser du.
Jeg skjønner ikke hva USA vil at Nato skal gjøre i Midtøsten.
Det skjønner ikke jeg heller, Claude.
Jeg rekker nok å dø før jeg skjønner hva Nato skal være godt for.
Forresten drar jeg ikke til Genève. Møtet får klare seg uten lille meg.
Det gir mer å snakke med deg enn å høre om pseudokrigen mot taylorismen.
Terrorismen.
Terrorismens taylorisme. Skriv ned det, Arthur.
Og ikke glem, Molly: Det som teller i litteraturen, er den indre gløden.
Malraux skrev: "To ting teller hos mennesket: Motet og kulturen."
Du besitter allerede kulturen.
Vet du hva? Vi er mange som pusler litt på egen hånd i våre gamle dager.
Hva er "pusle"?
Oi, så flink du er.
Å snike inn Jingoulou-familien blant lappene er vel ingenting.
Du skylder meg et nytt forsøk.
Foreldrene er ikke her, og besteforeldrene skal utvises.
Ja, men du kan vel tenke på det? Lover du?
Du burde ha insistert, han dummet seg jo ut. Du er for snill.
Det kommer du ingen vei med. Be ham, han tar jo ingen risker.
Riskene vil vi tenke gjennom selv.
Enten kan jeg synes at jobben hans gjør livet mitt til et helvete.
Eller så aksepterer jeg å dele livet med selve Farao.
En dag overnatter han vel på sofaen vår. Og Arthur og jeg har det gøy.
Jeg rekker ikke alt. New York, Jingoulou-familien, -
- å revolusjonere Quai d'Orsay. - Dropp New York, da.
- Jeg vet ikke hvem man får ta med. - De tar kjerringene og du går alene?!
Det står "med ektefelle" på kortet! Vi skal bare omgås på kontoret.
Er vi sammen eller ikke?! For noen dinosaurer. Alle par er jo ikke gift.
Det er på tide at de våkner opp.
Det er en enkel løsning:
Vi gifter oss. Da kan du gå.
- Vi har to uker på oss. - Du er sprø.
Først tar du meg med på middagen, så får du fri.
"Klokhet er å si sannheten og følge naturen." Heraklit, fragment 62
Tre dager. Ta fire skjorter, slips og bukser i tilfelle.
- Og badeanden min. - En genser til om det er kaldt.
Man ser knapt hullene katten lagde. Kast den etterpå.
Nei, det er favorittgenseren min. Er det plass til noe mer?
For jeg har-
- tre bunker papirer. Han vil nok ha 13 utkast av talen.
Men kan ingen gi deg papirer i New York?
Nei, de har ikke samme format. Arkene er kortere og bredere.
Og da må jeg sikkert gjøre talen på nytt.
Du vet jo at du må gjøre om alt 15 ganger.
Tre dager er lang tid.
Ikke vær redd. Vi skal nok få det til å funke enda lenger.
Herr minister!
Vet du noe om bjørnen Cannelle?
Journalister er Egypts åttende landeplage.
- Arthur! - Ja.
Du vet nok hvem Jean-Paul er. Han kommer til å få Goncourtprisen.
- Din siste bok er "Verdens tårer". - Nest siste.
- Vi rekker å gjøre om alt. Jean-Paul? - Vær så god og sitt.
Det som plager meg, er synet på...
Unnskyld, takk. Synet på USA er litt for enkelt.
USA er et komplekst land. Det fins mer enn én amerikansk politikk.
Ikke skyld alt på republikanerne. Lincoln avskaffet jo slaveriet.
Ja, USA er blitt inspirert fra flere hold. Sitt ned.
- Som Baudelaire. Skriv, nå. - Men det er en tale til FN.
Vi trenger ikke ta opp historien.
Hvorfor ikke? Historien gir dybde og påvirker folk.
Amerikanerne må skjønne at jeg elsker dem mer enn de selv.
De elsker ikke seg selv. En tredjedel spiser jo i bilen.
- Skriv ned det. - Men det er jo ikke temaet for talen!
Du skal snakke til FNs medlemmer om Lousdémistan og krigstrusselen.
Akkurat! Talen må ha litt hjerte i form av en anekdote. Da...
Pang! Da sier vi at vi ikke bøyer oss for noen gale republikanere.
Ja, men ikke angrip dem direkte. USA er et komplekst land.
Delstatene er ulike: Vermont, Kansas... Valget begynner i Iowa.
- I hvert primærvalg... - Akkurat! Iowa.
Der ble "Broene i Madison County" filmet.
- Fint, sett i gang, Arthur. - Vi må nok spørre Cahut.
Cahut og Cahut. Spør ham, da.
Unnskyld meg.
Jeg trenger meg vel ikke inn på unge Vlamincks revir?
- Nei da. - Er han i familie med?
Fjernt. Akademisk maler, for mye himmel.
- Minister. - Stéphane.
Jeg ba Arthur gå gjennom USA-talen.
Ja, det er for komplisert og ligner ikke utkastet.
Sett deg ned, Cahut.
- Beltet. - Nei takk.
Spenn det fast. Hvis noe skjer, blir du et menneskelig prosjektil.
Ok. Man må følge utkastet, men hva er det som gjør deg opprørt?
Ingenting. Legg til hva du vil, men det gjør alt verre.
Det er som å lese Talmud på et borettslagsmøte.
Vi har 191 nasjoner, 191 ministre, 191 taler. Alle får 10 minutter!
Akkurat! Hvert minutt teller. De må være dype og tungtveiende.
Komplekse.
Ok... Arthur.
Se opp.
Diplomati er rene tvangstrøyen.
Håper det ikke blir turbulens, jeg blir ofte flysyk.
- Det er for langt og passer ikke. - Vent litt.
Det er jo han som vil det, for faen! Unnskyld.
Stykket om Lousdémistan er vel bra og korrekt?
Ja, forenklet som alltid, men korrekt.
Og jeg var nr 2 på ambassaden der, som du vet.
Men teksten er monstruøs:
Som om Frankenstein snakker til Snehvits syv dverger!
Det som teller, er uansett ikke talen, men hva som skjer i kulissene.
Imponerende å bruke all denne energien på noe som ingen hører på.
Takk, ditt gode humør smitter av seg.
- Han kan få en maurtue til å streike. - Kona begynner å få nok.
Du er heldig som ikke har familie. Og nå sølte jeg majones også.
Så du "Broene i Madison County"?
Meryl Streep.
God dag, Christian. Kom, Jean-Paul.
- Hvor skal Picasso sitte? - I bil nr 2.
Be ham skrive ut teksten i bilen.
- Sitt i forsetet. - Ja, jeg er bilsyk.
Vlaminck får ikke dra med meg. Jeg deler ikke sete med en baby.
- Men alt annet er fullt. - Sett ham i journalistenes buss.
Hvor er bussen?
Pokker.
Det mangler en side.
"Sommerfuglens vingeslag..." Prøver du å imponere ham?
Akkurat.
Heiser gjør meg alltid kvalm.
- Se her. Jean-Paul? - Her er jeg.
De fortjener ikke engang å bli nevnt.
Herr minister? Vi har et problem.
Vent her, Jean-Paul.
Bra begynnelse, Castela. En lekkasje.
En journalist tok en side av talen, og de forvrenger alt.
Jeg tok ingenting! Herren her foretrakk bussen.
Ikke når man skriver en tale! Holdt du ikke pressekonferanse også?!
- Jeg fikk beskjed om det! - Nå må vi gjøre alt på nytt.
På grunn av dem.
Lekkasje eller ikke, så var den dårlig og måtte skrives om.
Cahut! Skriv en tydelig fremtids- visjon for Midtøsten. Med enkle ord.
Christian svarer den idioten med et avsnitt. Castela...
Castela! En paragraf om FNs rolle. Nå setter vi i gang.
Jean-Paul leder.
- Det gjør stikkpille dine klokere. - Mer komplekse...
Arthur. Straks det er klart, kjører du det i mikseren. Som ikke må lekke.
Bra, da setter vi i gang.
Kom, Arthur. Vi skal gå og tisse.
- Jeg valgte ikke bussen, minister. - Jeg vet det.
Vet du hva, Arthur? Presidenten sa en viktig ting en gang:
"Med de liv vi lever, får man ta saker som de kommer."
"Når dere rekker å spise, spiser dere. Og knulle og tisse."
- Punktum. - Akkurat. Jeg ville snakke med deg.
En familie på min forlovedes skole har problemer.
- "Jingoulou-familien, haster." - Ja.
Pokkers Molly.
- Alt står her. - Legg det i lommen min.
Jeg skal gjøre hva jeg kan, kamerat. Vi er ikke udyr.
Har du en forlovede?
- Understrek "fase"... - Nei.
Det viktige er "frykt" og "mistanke".
Siste nytt.
- USA vil legge forslaget frem i FN. - Vi vant.
På en måte. Krig blir det, men med FNs godkjennelse.
- Skal jeg endre side 2 da? - Først skal Sikkerhetsrådet vurdere.
Vi kan ikke angripe USA nå. Vi får hykle og applaudere. Gøy, hva?
Ja, men må vi endre talen? Det er ikke så enkelt.
- Skal du skulke igjen? - Ja, ellers får jeg vondt i magen.
- Jeg venter i korridoren. - Ta en lur.
Ikke nøl med å spørre puten om noe.
Arkiver.
Det var Frankenstein.
Jeg sa jo det: Tenk borettslagsmøte, ikke Aristoteles' skole.
Snakk om trappehuset, ikke verdens fremtid.
USA renoverer huset og verden jubler, selv om de sprenger kvartalet.
Det verste er at de vil få FN til å legitimere intervensjonen.
Og vi driver med romantisk poesi. Vi står utenfor.
- Akkurat. - Hva da?
Selv om talen var klossete, viste den hvor vi står.
Nå skal vi hamre inn at de må holde fingrene unna Lousdémistan.
I motsetning til hva dere tror, har vi tatt et skritt fremover.
Vi har satt en grense.
På den ene siden står visjonene, -
- og på den andre pengene, oljen og de nykonservative.
Har dere lest Tintin?
Så klart dere har. Husker dere albumene?
Og hvorfor tror dere at dere husker dem?
Tintin er eventyr. Månen, Amerika, det svarte gullet.
Men Tintin er også rytmen.
Pang, pang, pang! Neste rute.
Rutene leder alltid videre, helt til bunnen.
- Den skjeggete... - Haddock?
Han sitter fast, slår hodet, og det leder videre til neste side.
Og der... Ploff! På hele siden.
Der står det en rakett. Gigantisk, rød og hvit, hundre meter høy.
Og vi gjør det samme.
Pang, pang, pang! Tale, folk lytter. Pang, pang, pang! Opp i luften.
Poff! Plutselig ser folk hele verden.
Oi, jeg blir svimmel. For en berg-og-dal-bane.
- Nei, det er spøkelsestoget. - Akkurat! Spøkelsestoget.
Man blir dritredd. Dritredd!
Foran dere har dere Lousdémistans folk.
Dere har atomvåpentrusselen. Da tar man det rolig.
Det første jeg gjør, er at jeg setter meg og stirrer karene i hvitøyet.
Minister! Det har vært kupp i Oubanga.
- 80000 undersåtter. - Ring Maupas.
- Han sover. - Han sover aldri.
- Hva er klokken der? - Den er 22 her, så 3, kanskje?
- Nei, nå skiller det seks timer. - Fem med begges vintertid.
- Nei, det blir seks timer. - Akkurat, seks.
- Det blir fem. - Nei, seks.
- Blås i det, ring ham. - Da er klokken 4.
Han svarte.
- Ja? - Det går raskt.
Oscarvilles flyplass er tatt av opprørerne.
- Kanskje du må reise hjem. - Jeg reiser hjem tidligere.
"Vandrere i natten: Trollmenn, Bacchus' prester, innviede."
Heraklit, fragment nr 43
- Hva som helst kan skje. - Opprørene inntar snart hovedstaden.
Makthaverne skylder på oss, så vi må gripe inn.
- Dette går til helvete. - Gikk reisen bra?
Uenigheten mellom Banshi og Tana er livsfarlig.
Kanskje vi burde snakke med amerikanerne?
Hvis dere ikke gjorde det da dere moret dere i New York.
- FN ligger jo i USA. - Nei, USA holder vi utenfor.
Om en time angripes vi i mediene. Og Afrika er følsomt.
- Vi må høre hva presidenten sier. - Ja, han lette etter deg i morges.
Han er veldig opptatt med bjørnen Cannelle akkurat nå.
De leter etter den.
En bjørn kan vel ikke gå foran en borgerkrig?
Presidenten har ikke tid. Han er i møte med canadieren.
Det blir verre og verre. Oubangierne angriper sivilbefolkningen.
Få canadieren bort fra presidenten!
Han ringer!
Vi må slukke ilden for å unngå skogbrann.
Er det Heraklit? Du er tydeligvis spesialist.
Jeg leser ham mellom bjørnejaktene.
Du ville snakke om Banshi og Tana.
Jeg innser alvoret, tro meg. Akkurat nå må vi vinne tid.
Nei, tiden er imot oss. Jeg kjenner N'Bika, han ofrer folket for makten.
Hvis vi vil unngå folkemord, kreves FN-ledede styrker umiddelbart.
Da må vi jo spørre USA. For en timing.
Det haster, president N'Bika ringer!
Frankrike er dine venner, Paul. Vil du sette hele Afrika i brann?
- Alle burde evakueres straks. - Du vet ikke hva du sier.
De er for mange for å få til det.
Vi hjelper de som vil dra, men uten alarmerende uttalelser.
Du burde nok roe ned nasjonalforsamlingen.
- Frankrike må ta sitt ansvar. - Ned med franske Afrika!
- Men... utenom våre undersåtter... - Kolonialist!
Kan vi ikke ignorere de historiske båndene.
- Frankrike skylder Oubanga det. - Det er skammelig!
Derfor sendes militære tropper under FNs ledelse til Oubanga.
Tropper sendes til Oscarville.
N'Bikas opprørere leder antifranske demonstrasjoner i Oubanga.
Jeg driter i kritikken deres. Som om jeg er kolonialist! Latterlig!
Jeg kan pigge deg opp med en god nyhet.
Lousdémistan gir seg og sender en våpenrapport til Sikkerhetsrådet.
Den dårlige nyheten er at den er på 12000 sider.
Jeg leste litt i går kveld og i morges. Det er ganske interessant.
Der står litt om alt: Hvordan man bygger fly, sitater fra Koranen, -
- Lousdémistans togtider og museer.
Hvis man leter nøye, finner man sikkert kakeoppskrifter.
Overgrepene har begynt, og panikken brer seg. FN er ikke på plass.
Vi må roe dem ned. Skaff et fly.
Flyplassen blir beskutt.
Det driter jeg i. Sørg for at den blir sikret.
Vi må handle. Man kan ikke være redd for ilden. Jeg går i ilden.
Jeg blir ilden. Noter det, Arthur.
- Vi kjører videre, hva som enn skjer. - Er du sikker?
Lukk opp døren.
- Jeg kom for å løse alt fredelig. - Sett deg i bilen.
De støtter president N'Bika, og jeg er her for å snakke med ham.
Dette er ikke rett tidspunkt.
- Du er tryggere i bilen. - Da ber jeg dere slippe bilen forbi.
Unnskyld meg. Kom.
STOPP KREKET TAILLARD
Du oppnådde våpenhvile under ditt dramatiske besøk.
Ja. Jeg har møtt president N'Bika og militærsjef Bokolo i Oscarville.
Begge inntar vår ansvarsfulle holdning.
- Jeg snakket nettopp med Valérie... - Jeg vet det.
Ja, minister.
Han kommer her. Det er ham.
- Ja? - Nå kreves det megling.
- Ja, Alexandre. - Banshi og Tana bor i hele området.
Vi kontakter de andre statssjefene og stenger dem inne til de er enige.
- Håper det smaker. - Takk.
Bra, takk.
Jeg vil snakke med Zambaras statsminister.
Barunas president, takk.
Sett meg over til Banzi i Kiruana.
Går det bra, Tabo? Du verner jo om freden i Afrika, akkurat som vi.
"Lede: Å slite og begynne på nytt med samme saker." Heraklit, fragment 93
Hei. Var ferien fin? 35-timersuken?
Hva gjør vi med den?
Jo, det skal jeg si dere.
Vi drar snaren rundt opposisjonen. Jeg har markert i Heraklit.
"De innser ikke at den som er uenig med seg selv, også er enig."
Arthur, vi trenger en krisemanual.
Det fins manualer om alt, til og med for å skrive.
Men bøker skriver seg jo selv.
En krisemanual med tydelige punkter.
Pang, pang, pang!
En universalmanual. Begynn i kveld. Vi smir mens jernet er varmt.
HANDLE, KRIG, KRISE, UBALANSE, FN
MEGLING, KRAV, MØTE
FORANKRING, DELING, REBLOCHON
KRIG
- God kveld. - God kveld.
For innbyggerne var det viktig å forbedre...
- Det er vel bra? - Ja... Den gamle planen.
Leda partene inn på en vei der utgangen er uviss-
- og som ikke aksepteres når de står overfor løsningen.
Se på ham.
"Konflikter bør vi løse sammen under FNs ledelse."
Bla-bla... "Oppnå en allsidig fred...", ok.
"Tenne sivilisasjonenes ild..." Tuller du?
Dine foreldre må inngå våpenhvile.
Vi inviterer dem på middag og stenger dem inne til de løser alt.
Under FNs ledelse? Da får du skaffe flere stoler.
- Husket du reblochonen? På lappen. - Nei...
Jeg kom ikke på noen tittel, så jeg kalte den "Antimanual".
Det er ingen antibok. Og nykonser- vative er ikke anti, bare duster.
Men Malraux skrev "Antimemoarer". Var han en dust?
Bra, kamerat. Dette er viktig. Vi rykker frem posisjonene.
Jeg har alltid gode nyheter. FNs inspektører er nå i Lousdémistan.
Det går så klart veldig dårlig.
Lousdémistan gjemmer alt, ned til minste legobit.
Inspektørene får se tomme rom.
Amerikanerne er urimelige og krever å få se kongens underbukser.
Alt er bra og kan eksplodere i dag.
Ikke si sånt. Ved det minste smell stikker han av.
Ja, nå blåser han i faren. Vi har en afrikansk trollmann til minister.
- Arthur? Vi skal jo dra nå. - Han kommer her.
- Det haster. Hallo? - Det er ministeren.
- Vi skal til New York. Vet du det? - Hallo?
Dette skulle tas bort i nye versjonen!
Den nye er allerede gammel. Nå har vi en ny-ny og en gammel-gammel.
Se, jeg har sammenfattet andre delen.
Første utkastet skulle Cahut endre.
- Nei, jeg sammenfatter tredje del. - Nei!
Nei, du må ikke ta bort det.
- Jeg har samme paragraf to ganger. - Bare to? Så flaks.
En dust har skrevet "høste aprikoser" i paragrafen om religion.
Hva er dette om "et gammelt land"? Gud hjelpe oss!
- Det stryker du absolutt ikke. - Heia.
Han får si hva han vil ha igjen når vi har resten av teksten også.
Ok, gi meg fortsettelsen.
Konsentrer dere.
Hvordan får man dere til å skjønne? Med morsekode? Med semaforer?!
Det skal være direkte, ikke en tale. Ingen fraser og ingen lyrikk!
Ord, prinsipper, fakta.
Jeg snakker til Sikkerhetsrådet, til hele verden.
- Hva er dette? - Jeg vil takke deg.
- For hva? - Oppholdstillatelsen.
Til familien jeg snakket om. Din antiposør klarte det visst.
Klarhet, effektivitet, brorskap.
Lurer på hvorfor han ikke sa noe. Men det var fint å høre. Og takk.
- Den er fin. - Ja. Og myk. Takk.
Gutter.
Nå gjelder det. Skal man kaste en granat, så skal man.
Har du skrevet det?
- I dag stjeler du ikke bilen min. - Fint skjerf.
Fra min første ekssvigermor. Få se om jeg holder ut i 40 år.
"Første ekssvigermor"? Hva mener han?
Akkurat nå er alt litt forvirrende. Pass trappetrinnet.
En forhastet militær inngripen ødelegger verdenssamfunnets enighet-
- og setter dens legitimitet på spill-
- og, i lengden, dens effektivitet.
I dette Forente nasjoners tempel verner vi om et ideal-
- og en samvittighet.
Vår store byrde og det tunge ansvaret som hviler på oss, -
- får oss til å prioritere nedrustning i fredens navn.
Og det er et gammelt land, Frankrike, -
- på et gammelt kontinent, mitt Europa, som vil si dere noe i dag.
Vårt land har erfart krig, okkupasjon og barbari.
Vårt land glemmer ikke hva vi skylder de frihetskjemperne-
- som kom fra USA og andre land.
Likevel har vi alltid stått rakrygget ovefor historien og menneskene.
Trofaste mot våre verdier vil vi handle resolutt-
- med alle medlemmer i verdenssamfunnet.
Vi tror at vi sammen har evnen til å bygge-
- en bedre verden. Jeg takker dere.
Demosthenes ville aldri klart det med alle steinene i munnen.
Tekst: www.broadcasttext.com
- Han heter Pol Pot. - Pol Pot?!
Hvordan går det?
Vi må handle. Man kan ikke være redd for ilden. Pokker!
- Jævla dør! Jeg blir... - Ilden.
Idiot!
Unnskyld!